Před bitvou, pánové, chci vám osvětlit, čím je, tohle naše Bratrství.
Jsou i v jiných zemích,
ale takové, jak u nás, na matičce rusi...
takové bratrství nenajdete.
Milovat, jako ruská duše, milovat nejen rozumem, ale tím vším, co je v nás, čím nás bůh obdařil,
takhle milovat neumí nikdo!
Áno, přísáli se ničemníci na naší zem.
Myslí jenom na to, jak nahrabat pro sebe, plné sýpky, plné stoly, stáda koní,
přináší, sám čert ví, jaké barbarské zvyky.
Pohrdají vlastním jazykem.
Svůj nechce mluvit se svojím,
svůj prodá svého, jakoby na trhu prodával dobytek!
A přízeň cizího Krále, co vůbec není král, a nechutná přízeň polského velmože...
který je žlutou rukavicí mlátí po hubě, je jim drahší jak celé bratrství!
Ale i tá největší sketa, ať už je kýmkoliv, má v sobě kousek ruské duše,
jedného dne se v nim probudí, bouchne do prsou, chytí za hlavu...
a proklínajíc hlasitě svůj bídný život, zatouží očistit svou duši, utrpením vykoupit svou hanbu.
Ať teda oni všichni vidí, co znamená na matičce rusi bratrství.
A jestli přijde na to, že máme umřít,
tak nikomu z nich taková smrt nebude dána.
Nikomu!
Nebude jim na to stačit odvaha.
Pál!
TARAS BULBA
Vítám vás, pánové.
- Jaká byla cesta? - V pořádku.
No otoč se, synu.
Zatoč se.
Si k smíchu.
Proč máte oblíknuté šaty od popa, co?
Takové dlouhé sutany.
Proběhni se trochu, ať vidím, Jak se zvalíš na zem, zapletený do ní.
Nesměj se, otče.
Podívejme... jaký hrdý.
A proč bych se neměl smát?
I když jseš mojím otcem, tak když se budeš smát...
tak, přísáhám Bohu, zmlátím.
Jak to? Otce?
Třeba i otce.
Urážku neprominu nikomu.
A jak pak by ses s ním bil?
Na pěsti... co?
Je mi to úplně jedno.
No... tak pojdˇ.
Směle.
Tak na pěsti, jo?
No?
To jde, synku.
Přísahám Bohu, že to jde.
Zbláznil jsi se, starý! Synové přijely...
Přes rok je neviděl, a chce se bít na pěsti.
Ale on se bije dobře. Přisahám Bohu, dobře!
Bude dobrým kozákem!
Vítej doma, synu.
Políbíš tátu?
Dobrá, synu! Budˇtakový na všechny, jak na mne. Nepromíjej nikomu!
A ty, mlíčňáku, co tam stojíš, z rukama dolů?
Proč mně nezmlátíš?
To jsou nápady, aby rodný syn bil otce!
Á... vidím, že jseš máminým hošánkem
Nevěř matce, synku. Je to baba, ničemu nerozumí.
Jaká je vaše budoucnost? Vaše budoucnost je nekonečná pláň a dobrý kůň.
To je vaše... budoucnost.
Vidíte tu šavli?
To je vaše matka.
Nejlíp bude, jak vás v tomhle týdnu vypravím na Záporoží.
Získáte tam zkušenosti.
Jedině tam naberete rozum.
Jenom tam.
Tak si myslím synáčci, że archimandr vám kořalky nedal ani čichnout?
přiznejte se, synáčci, hodně vás šlehali břízovími karabáči po zádech a vším , co má Kozák?
Nemá cenu vzpomínat minulost, otče.
Co bylo, minulo. Ať do nás zkusí někdo rýpnout .
Jen ať se připlete nějaký pohan, přesvědčí se, co znamená Kozácka šavle!
Dobře, synu!
přísahám bohu, dobře.
Ale když je to takhle, tak já taky jedu s váma.
Bůh mi je svědkem, že pojedu.
Na co tu mám do čerta čekat?
Abych se stal vesničanem, obdělával pole?
Honil se za ovcemi, prasaty? Anebo se hádal s ženou?
K čertu s ní!
Jsem Kozák!
A jiný život nechci!
Co s toho, že se neválčí?
I tak, pojedu s váma na Záporoží!
Ano, ano, ano... dovádět!
Jakého nepřítele se tady dočkáme?
K čemu mi je dům? K čemu tohle všechno?
Dymitře, předávám ti tu nade vším velení , rozumíš?
Akdyž ti jednou dám znamení ze Siči, dostavíš se s celým plukem.
Nezapomeň do žlebu nasypat pšenici, ale té nejlepší.
Chystej Mnicha, Orlíka a Zabijáka.
Bulba byl nadmíru tvrdohlavý.
byl jedním z těch charakterů...
které se mohli objevit jenom, v šestnáctým století,
kdy se zrodilo Kozáctví,
ta nepokořená, halasná část ruské nátury.
Byla neobyčejným projevem ruské síly,
zrodila se z lůna lidu, jako následek spousty křivd.
To je vše.
Z cesty!
Pusť to kolo!
No... kupředu!
Synové moji milovaní... co vás čeká?
Co s vámi bude?
Odvedou mi vás... odvedou...
Nebo vám v prvním boji, Tataři useknou hlavy...
a já ani nebudu vědět, kde leží vaše pohoděné těla...
posekané a pohoděné.
Tak, synové... vše je připraveno.
Proč to odkládat?
A ted´, jak káže křesťanský mrav...
si před cestou sedněme.
Požehnej, matko, své děti.
Pros Boha, aby bojovali statečně...
vždy jednali čestně...
a chránily víru v Krista.
A když ne, tak...
tak to ať radši zhynou!
aby o nich ani sluchu... na celým světě.
Matka boží ať vás ochraňuje.
Na matku svou nezapomeňte, synáčci.
Sič...
to je Sič - matka!
To je ona, Sič.
To je hnízdo, Odkud pochází ti všichni hrdí a silný jako lvi!
Tohle je místo odkud na celou Ukrajinu, vyzařuje svoboda a Kozáctví.
Každý, kdo jsem přišel, zapomněl a odložil vše, čím dosud byl,
a bezstarostně se oddal vůli bratrstva stejných, jako on sám,
co nemají nic - vlastní kout, ani rodinu,
nic... až na bezstarostnou duši a nekonečné nebe.
Tak to je ona - Sič!
Hrát živěji, muzikanti!
Foma, nelituj kořalky pro pravoslávne křesťany!
Sundej si aspoň kožich! Necítíš, jak hřeje?
Nemůžu! A to proč?
Nemůžu mám, takovou chybu, že to co sundám, hned propiju.
Bav se, Mosij! Vykoupil jsem tě!
Už nejseš nikomu nic dlužen!
Vítej... Kirdiago!
Vidím, že jsi nepřijel sám. Z synami.
Zabil přítele... jako psa. Spitej ho zabil, jenom tak, jednoduše.
Škoda, že je to Kozák.
A kdyby nebyl Kozák...
ale obyčejný člověk?
Polák?
Nebyla by ho škoda? Ať ho Poláci oplakávájí.
Pro nás taky nemají lítost.
A co na to právo?
Soud? Římské právo?
Tady je závazné naše právo.
Co kdyby sme se narodili v jiné zemi?
Nevím.
Vzpomínám v dětsví, jdeme po cestě, ty zvedáš vysoko nohy a pláčeš,
na slunci se písek rozehřál a peče.
Vzal jsem tě na ruce...
Jdu po cestě a mám pocit, jakoby to nebyl písek ale sama zem hřála mé nohy.
Má země.
A co latina v semináři..? Necítil jsem ji.
Veni, vidi... jak je to dál?
Vici. Přišel jsem, viděl jsem, zvítězil.
Nezvítězil. Ještě není naše...
ne tahle země po které kráčíme.
- Tam je. - Kde?
Tam, v první řadě. Vedle otce.
A vy, svině, jak jste se opovážily vejít do kostela?
Co jsi to řekl?
Nemá špatné syny ten Taras, co, kluci?
A co dokážeš ty?
Možná že nic neumíš, co?
A tedˇať se...
tady postaví on...
taky si zastřílím.
Nemůžeš střílet, Šyla.
Ale on taky střílel?
Uvidíme, jak je odvážný.
Fuj!
- Zdravím tě, otče. - Vítám.
Přijmy mě do Siči.
- Věříš v Krista? - Věřím.
Zdravím, tě Atamane.
Vítám tě, Taras.
- A ve svatou trojici věříš? - věřím, tatíčku.
Sedni si.
Pokřižuj se.
Dobrá... můžeš jít.
Sám víš, do které kurie.
Děkuji, tatíčku.
Tak jak, Atamane...
je čas, dopřát Záporožcům zábavu.
Není se kde pobavit.
Jak to není kde? Můžeme jí na Turka, anebo na Tatara.
Není to možné, ani na Turka ani na Tatara.
Nemožné?
Slíbily jsme Sultánovi mír.
Sultáne...
dˇáble turecký...
satanské plémě a kancléři Luciferův.
- Co jsi, k čertu, za válečníka, když... - Když nedokážeš holím zadkem...
..ježka zabít!
Z tvého vojska strach nemáme!
Budem s tebou válčit na vodě i zemi...
Ty Babilonský kuchtíku!
valachu jeruzalémský!
A na konec...
protože neznáme den, ani hodinu, a nemáme kalendář.
Je u nás ten samí den a hodina, jak u tebe.
Polib nás...
Polib... Á... někde nás polib!
Dobrá, rychle posílej ten list Sultánovi!
Jenomže tenhle list nemůžeme poslat Sultánovi!
A to proč!
- Ataman nepovolí. - Jakže nepovolí?!
Protože uzavřel mír se Sultánem!
Pes jeden!
Co chcete, pánové?
Odevzdej Palcát! Odevzdej Palcát, k čertu!
Už tě nechceme! Odejdi!
Ať odevzdá Palcát!
Odevzdej Palcát!
Odejdi odsud!
Kdo bude novým Atamanem?
Volte Kuběnku!
Nechceme Kuběnku!
Je mladý. Má ještě mléko pod bradou!
Ať je Atamanem Šilo! Áno Šilo!
Do prdele se Šilem!
Co to je za Kozáka, který pořád krade, psí syn!
Jak Tatar!
Navrhni Kirdiaga.
Zvolme Kirdiagu! Kirdiagu!
Zvolme Kirdiagu!
Kirdiagu!
Ber! Ber!
Ber Palcát! Ber!
Všichni se pokřižujem kořalkou, pánové!
S čím jste připluly?
Z neštěstím.
Marní se naprázdno Kozácká síla.
Není válka.
Naše staršiny pokryl mech, a obrostly sádlem!
Dovol, Atamane, něco říct.
Mluv.
Co jste přivezli za novinu?
Neštěstí.
Jaké neštěstí?
nemáš už pluk, plukovníku.
Ani tvůj statek už není, ani koně už nejsou.
Ani sluhové už nejsou.
Vše Laši zničily.
A ženu, Tarasi, už taky nemáš. Byla zavražděna.
Chtěli jsme ji dovézt živou, i když posekanou...
Nedokázali jsme to.
Dovolte, pánové...
říct něco i mně.
Mluv.
Mluv, pse, nemlč!
Chci se vás něco zeptat!
Slyšely jste...
co se tedˇ děje v Hejtmanství?
Co se děje?
Mluv, co se děje, pse!
Děje se to, co jsme od narození a křtu ještě neviděli.
Nastal věk, że ani ty, svaté kostely už nejsou naše!
Jak to že nejsou?!
Proč nejsou naše?!
Jsou dané šenkýřům do pronájmu!
Cože? Šenkýři že si pronajímají křesťanské kostely?
Pokud mu dopředu nezaplatíš, ani mši svatou neodsloužíš!
Takové časy nastaly tedˇ na Ukrajině.
Poslouchejte, ještě něco řeknu.
Kněží jezdí po celé Ukrajině v taradajkách.
O to nejde, že v taradajkách, ale o to, že do nich nezapřahají koně...
ale pravoslávné křesťany!
Takové časy tedˇ nastaly na Ukrajině.
A vy si tady sedíte na Záporoží, bavíte se, nic nevíte, co se děje ve světě.
Počkat, počkat! Co jste udělali vy sami?
Neměli jste šavle, nebo co?
Jak jste mohli připustit, takové bezpráví?
Chtěl bych vidět vás, proti padesáti tisícům Lachů.
Nebudu ukrývat, że i mezi náma se našly psi...
kteří přešli na jejich stranu.
Co dělal váš hejtman a plukovníci?
Co dělali naši plukovníci..?
Tak s nima bylo naloženo, že nedej bůh takovou smrt nám, ani vám.
Hejtman, uvařený v měděným kotlu, je ve Varšavě.
Ruce a hlavy vozí po jarmarcích a ukazují je lidu.
Tohle udělali naši plikovníci!
Jak to?! Že kněží zapřahají do vozů pravoslavné křesťany?!
Na ruské zemi tolerovat mučení z rukou prokletých nevěřících!
Takhle aby se postupovalo s plukovníky a atamanmi. Tohle nejde, nejde!
Utopte šenkíře!
Utopte je všechny v Dněpru!
Jasný pane! Jasný pane!
Takových jak vy, takových pánů... na světě ještě nebylo!
Odvážných, smelých a dobrých pánů ještě nebylo, při Bohu, nikdy!
Přece to né naši, vůbec ne naši, ti, co pronajímají, to nejsou naši, nejsou to Židé!
Satanové to jsou, naplivat na ně!
Tfu, tfu, tfu, tfu! A k čertu je odehnat!
Poznal jsem vašeho bratra, svaté paměti Doroše,
dal jsem mu 800 cekínů, aby se mohl vykoupit...
- Pojdˇ sem! - .. z Tureckého otroctví.
Neškub se.
Stůj!
- Poznal jsi bratra? - Áno.
Přísahám Bohu, že znal. Byl to velkodušný pán.
Jak se menuješ?
Jankel.
Dobrá.
Chodˇte po svém, páni bratři.
Ty taky chodˇ.
Neprovokuj mně k hříchu.
Na poradě staršinů jsme se uznesli...
..jít na Polsko!
Odplatit všechna ta krutá bezpráví! Slzy a smrt!
Nerespektování naší víry! Jaké bude rozhodnutí...
Nezávislé Záporožské armády ?
Souhlasíme!
Ať vám Bůh požehná.
Zbohem Sič, matičko naše.
Bůh tě opatruj.
Proč tu sedíš, hlupáku? Chceš, aby tě jak vrabce sestřelily?
Nikomu to neříkejte pane, je to můj vůz, plný potřebných věci
pro Kozáky za cenu, za jakou je nikdy ještě žádný Žid neprodal.
Ano, můj Bože, ano!
No, no, podívejme na chytráka!
Zakrátko zapanoval strach, nad celým jihozápadním Polskem.
Odevšad se rozléhalo volání: "Záporožci, Záporožci přicházejí!"
Kdo žil, snažil se zachránit
budˇ sám, nebo v panickím úprku.
Je jich hodně?
Vaše výsosti... jako sarančat.
Je to tak strašné?
Holota... dobytek!
Vzbouření sedláci.
Zdá se mi, že jsou mezi nimi různí.
Neznáš je.
Bojíš se?
Ničeho se nebojím, dceruško.
Myslím jenom na tebe.
Ve hradu jsme v bezpečí.
Stačí, drahoušku, už odejdi.
Tedˇ je naučíme.
Tohle není místo pro tebe.
Alžbeto..!
Střílej!
Hajda... do útoku!
Jsem vedle!
Ruku..!
Andrej, Andrej, drž se!
Dej sygnál k ůstupu. Zbytečně strácíme kozácké síly.
To nic, bratři, pro tedˇ ustoupíme...
ale ať se stanu barbarem, a nekřesťanem, jestli jenom jednoho z hradu vypustíme!
Aby je všechny... Zdechnou z hladu, psi!
Obklíčíme hrad leženími a ven neproklouzne ani myš!
Pojdˇ, pomůžeš mi se svlíknout, pak máš volno.
Áno, slečno.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Stalo se něco, slečno?
Nic, nic, bodl mne hřeben.
Viděl jsi mne?
Áno.
Takhle se semnou ještě nikdo neseznamoval.
Odejdi!
Řekni, kdo si?
- Zdá se mi že už jsem tě někdy viděl. - V Kijevě.
V Kijevě?
Ty si Tatarka!
Služebná dcery Vévody!
- Řekni, co je s ní, žije ještě? - Je zde, na hradě.
Na hradě?
Proč je na hradě?
Protože, je tady i její otec.
Je zde Vévoda z Dubné.
Co ona... vdala se?
Nemluv takové věci!
Už druhý den nic nejedla.
Proč?
Nikdo už nemá chleba, všichni jedí hlínu.
Řekla- chodˇ, řekni rytíři, pokud na mne nezapomněl, ať mne navštíví.
Když zapoměl, tak snad pošle kousek chleba, pro moji starou matku.
Přece má taky matku. Možná kvůli ní nám pomůže?
Moji mámu zabili Poláci.
A jak jses tady..?
Jak ses tu dostala?
Podzemním tunelem.
- Takže tu je podzemní tunel? - Áno.
- Podˇ za mnou. - Ale pro Boha... chleba.
Hned.
Zůstaň tady, u vozu.
Ne... sedni si. Všichni spí, nikdo tě neuvidí.
Já hned... Hned.
Chytni zasraného Lacha...
Jdeme.
Andrej?
Je s tebou baba...
Jak vstanu, tak si to stebou vyřídím.
S ženskou tě nečeká nic dobrého. Nic dobrého.
Jdeme.
Rychleji, rychleji.
Hlady se snědlo všechno. Koně, psi, kočky.
Ani myš tady nenajdeš.
Jak teda chtějí bránit hrad?
Vévoda by snad i vzdal hrad, včera se ale dověděl, že k sem míří plukovník z Varšavi,
..nás osvobodit.
Bůh ti to vynahradí.
Já, slabá žena, nedokážu.
Dost... víc už nejez!
Tak dlouho si nejedla, że chleba by ti mohl ublížit.
Carevno...
Co jsi přeješ?
Po čím toužíš?
Rozkazuj.
Dej mi úkol, třeba nejtěžší na světě, a já ho vykonám.
Přikáž mi abych vykonal nemožné, a já to splním.
Proč si tak smutná?
Krutý je osud. Můj život plynul v dostatku... a jaký to mělo smysl?
Abych umřela smrtí, jakou neumírají největší bídníci v království?
Kdyby mi bylo dáno poznat lásku, o jaké jsem snila?
odpusť mi hříchy, matko Boží.
Neumřeš.
Neumřeš, nemůžeš umřít.
Přísahám na můj rod, neumřeš!
Jestli se stane, že silou, ani modlitbou nepůjde uniknout smrti...
umřem spolu.
Ale první umřu já...
..a pak už nás nerozloučí
Nelži, rytíři...
sebe, ani mně.
Vím, že mě nesmíš milovat.
Volá tě otec, druhové, vlast...
a my sme tví nepřátelé.
Nezajímá mě otec...
druhové...
..vlast?
Tak doopravdy, nikoho nemám!
Nikoho, nikoho!
Kdo řekl, że Ukrajina je má vlast?
Kdo mi ji podaroval jako mou vlast?
Vlast je to, počem touží naše duše, co je pro ní nejcennější na celém světě.
To je má vlast.
Mou vlastí jseš ty.
A budu nosit tu vlast hluboko v mém srdci....
budu jí nosit, dokud budu žít.
Žádný z Kozáků mi ji odsud nevyrve!
Za takovou vlast...
dám všechno!
Prodám.
Zničím.
Neviděl si tam Andreja?
Ne.
- Možná ho zajmuli? - Andrej takový není!
Ale mezi zabitými není.
Prohlídni vše.
Tohle se stalo, pánové dnes v noci.
Celý oddíl Pierejeslavskích byly pod obraz boží.
A proto, těžko se tomu divit, byla půlka zabita, a půlka zajata!
Takovou hanbu nám přichystal nepřítel!
Počkej, tatíčku!
Nejsi spravedlivý ke křesťanskému vojsku.
Můžeš Kozáky obvinit ze zbytečné smrti,kdyby měli vypito na pochodu, v bitvě nebo při těžké práci.
Ale tady sedíme bez hnutí. Postáváme bez povinností před hradem.
Není ani půst ani jiný důvod ke křesťanské zdrženlivosti.
Tak proč, by si člověk bez povinností nemohl vypít?
Dobrá řeč staršího syna Bulby, ano!
Takže ani hřích není.
A my jim tedˇ ukážem, co znamená přepadat nevinné lidi!
Už předtím jsme je bily dobře, ale tedˇ jim dáme tak, že boty postrácí!
Pane plukovníku, pane plukovníku!
Pane plukovníku...
Byl jsem na hradě.
Co za vítr tě tam zanesl?
Při přepadu, když spustily Kozáci palbu...
zaběhl jsem ke hlavní bráně, když se Poláci vracely do hradu.
Oddíl vedl podporučík Kalendowicz. Už tři roky mi je dlužen 300 červonců.
Šel jsem za ním pro ten dluh a vešel i do hradu....
Jak to - do hradu si se dostal, a chtěl zpět svůj dluh?
A nechtěl tě pověsit jak psa?
Abych pravdu řekl....tak chtěl!
I oprátku už jsem měl na krku, ale uprosil jsem ho, slibujíc že mu dám další půjčku...
protože pán podporučík nemá ani jediného červonce v kapse!
Proto nebyl ani na sněmu.
A co si dělal pak? Viděl jsi naše?
Samozřejmě - Icka, Samuela, Rachell....
Ať je veme čert! Ptám se tě na naše záporožce.
Aha, naši Záporožci...
Viděl...
pána Andreja.
Viděl si ho?
Andreje?
Co je s ním?
Kde jsi ho viděl?
Ve sklepě?
Ve vězení?
Potupeného?
Svázaného?
Ne, kdo by mohl svázat pana Andreja!
Takového váženého...
rytíře?
Dej Bože, nepoznal jsem ho....
Měl zlaté výložky, zlaté rukávy...
čepku ze zlata, prostě všude měl zlato.
Dokonce i zlatý pás, všechno zlaté.
A koně mu dal Vévoda. Jeden takový kůň je za 300 červonců.
- Proč měl oblečeny nepřítelovy šaty? - Přeběhl.
- Kam přeběhl? - Přeběhl na jejich stranu.
Tedˇ už patří k nim.
Lžeš, ty svinské ucho!
Jakbych mohl lhát? Přece vím, że Żyda je možné pověsit jak psa, kdyby lhal svému pánu?
Tak podle tebe zradil vlast i víru?
Ne, ne, ne, já neříkám, že něco zradil,
jenom jsem řekl, že přešel na jejich stranu!
Lžeš, dˇábelský žide!
Něco takového se ještě nestalo, proč lžeš, pse!
Ať u prahu mého domu už tráva neroste, kdokoliv ať plivne na hrob mého otce, matky i tchýně, otce mého otce, jestli lžu!
Můžu vám dokonce říct, jestli chcete, proč přeběhl.
Proč?
Vévoda má krásnou dceru. Nejjasnější bože, taková krása!
Kvůli ní přeběhl.
Mluvil jsem se služebnou, Tatarkou...
bude svatba, brzy, jenom co porazí Záporožce.
Pan Andrej slíbil porazit Záporožce.
Pro jsi ho tam namístě nezabil, čertového syna?!
A proč ho zabít? Čím se ten člověk provinil?
Je mu tam líp, proto přeběhl.
Ty...
Viděl jsi ho? Tváří v tvář?
Na mou duši, tváří v tvář.
Přišel ke mně, poznal mě a řekl: Jankel...
Co řekl?
Řekni otci. Řekni bratru.
Řekni Kozákům. Řekni Záporožcům, řekni všem...
že odtedˇ...
otec není otec,
bratr není bratrem, druh není druhem.
Ze všemi se budu válčit. Budu válčit se všemi!
Ber se odtudˇ, nebo tě zabiju, dˇábelský žide!
- Poplach! Poplach! Neštěstí! - Co se stalo?
Chvála pánu Bohu, páni bratři! Myslel jsem že už vás nenajdu.
Pátý den už jsem nesesedl z koně.
Co se stalo?
Tataři! Spálil Sič - matičku!
Všechny pozabíjeli. Unesly do otroctví.
Pouze já jsem se zachránil.
No co, bratře. Snad se ještě uvidíme, a možná ne.
Promiň mi, bratře.
Bůh promine.
I po druhé.
Bůh promine.
I po třetí promiň.
Bůh promine.
Odchází?
Nerozumím. Co to znamená?
Odchází pouze polovina.
Znamená to, že jich je o polovinu míň?
Půlka Kozáků odešla pryč.
Druhá půlka zůstal na místě.
Pánové, tohle je naše jediná šance.
Zítra je zničíme a pověsíme.
Připíjím dnes, páni bratři ...
ne proto že jste mne, zvolili svým Atamanem.
Ani z důvodu odchodu naších druhů.
Tedˇna to není čas.
Před námi jsou věci které chtějí, velké úsilý, i velkou odvahu Kozáků.
Takže, druhové, především připijme...
za svatou pravoslávnou víru!
Aby konečně nadešly takové časy...
że bude na celým světě...
i všude povládne...
jediná, svatá víra!
Za víru!
Připijme si, i za Sič!
Za Sicz!
Aby se v ní rok od roku rodili, stále lepší a stále silnější mládenci.
Za Sič!
A tedˇ... posledný lok.
Druhové...
Za všechny křesťany na světě!
Za křesťany!
Vážně se kozáci zamysleli.
Jak orlové se chtěli podívat na svůj osud,který je čekal.
Budou... všechna pole budou pokryta jejich bílími kostmi...
a hojně budou zroněná jejich kozáckou krví.
Ale nikdo z nich nebude zapomenutý,
a sláva kozáctví taky nebude zapomenuta.
A bardi, ten prorocký duch, bude pro ně zpívat svým mocným hlasem.
Všichni který se narodí později je budou vzpomínat.
Protože silné slovo se nese daleko, podobně jako hlas zvonu...
do kterých zvonař dodal cenné, čisté stříbro...
aby se jeho hlas co nejdál, městy i vesnicemi...
volajíc všechny na svatou motlitbu.
Nenechte je se seřadit! Útočte celími oddíli!
Ach, úplně jsi zničil takový cenný pancíř.
Sedm Lachů jsem složil, ale takoví pancíř jsem neviděl.
Smradlaví pse!
Plukovník zahynul, páni bratři!
Plukovník zahynul! Dymitrovič zahynul!
Zvolme nového plukovníka!
Řekni pravdivě, proč ty nejsi plukovníkem?
Syn Bulby plukovník!
Za mnou! Hajda!
Zvítězily jsme... tatíčku
Ne, ne... to ještě není vítězství.
Vlastních..? Vlastních, čertův synu!
Vlastních biješ?!
Hej, chlapy! Zažeňte ho k lesu! Samého ho zažeňte!
Co budeme dělat tedˇ?
Co, synu... pomohli ti Laši?
Takhle zradit!
Zradit víru!
Své zradit...
Stůj!
Slez z koně!
Stůj ani se nehni!
Já tě zrodil...
a já tě zabiju.
Mohl ses stát Kozákem.
Vysokého rodu... černobrvým...
šlechetné tváře.
S mocnou rukou ve válce.
Zhynul si.
Zhynul si hanebně.
Jak... ničemný pes!
Neštěstí, atamane! Kozáci tě hledají!
Nepřítelovi dorazily čerstvé posily!
Kozáci nechtějí umřít předtím, než se ti podívají do očí!
Chtějí, aby ses před smrtí na ně podíval.
Takže jak, pánové? Máte ještě prach v nábojnicích?
Není pryč vaše Kozácká síla?
Neuhýbáte, Kozáci?
Máme ještě prach v nábojnicích, tatíčku!
Není pryč naše Kozácká síla!
Ještě Kozáci neuhnuli!
Nelitujeme se rozloučit se světem.
Dej Bože ať se každý dočká, takového konce!
Na věky budˇ slavná matička Rus!
Všichni nepřátelé budou zničeny i přes staletí se těší matička Rus!
Odletěla mladá duše...
Vzali ji andělé a odnesli do nebe.
Bude jí tam dobře.
Sedni, Stěpan, po mé pravici, powie mu Chrystus.
Nezradil si své druhy...
neudělals ni nehodného. Hránil jsi a zachoval mou víru.
Tak co, pánové? Máte ještě prach v nábojnicích?
Není pryč naše Kozácká síla!?
Neuhýbáte, Kozáci?
Máme ještě prach v nábojnicích, tatíčku!
Není pryč naše Kozácká síla!!
Ještě Kozáci neuhnuli!!
Borodaty, jeden z nejstatečnějších Kozáků...
Zúčastnil jse hodně výprav. nejslávnější z nich byla výprava na Anatolii.
Získali vtedy spoustu peněz, a velký majetek.
A dlouhý čas potom ještě bardi oslavovali Kozácký ůspěch.
Doufám, páni bratři, že umírám dobrou smrtí.
Posekal jsem osm, kopijí zapíchl devět.
Ať na věky rozkvétá... matička Rus!
Mosij Šilo byl výborným Kozákem!
Nejednou velel na moři, taky trpěl mnohými neštěstími.
Chtěli ho zvolit Atamanem, ale byl to divný Kozák.
Všechno propil a prohýřil, každému v Siču něco dlužil,
a navrch všeho, jak malý zlodějíček - v noci, z cizího oddílu ukradl celou výstroj a zastavil ji u šenkíře.
Za ten hanebný čin byl přikován k lafetě od děla,
vedle něj položili klacek, aby ho každý prúchozí jím mohl praštit.
Ale mezi Záporožci nebyl nikdo, kdo by zvedl na něj ruku, pamatujíc na jeho zásluhy.
Takový byl, Mosij Šilo.
Zbohem... páni bratři, druhové.
Navěky ať trvá pravoslavná matička Rus.
A věčná sláva jí!
Bili se Kozáci...
ale zahynul Zadorożny, i Nalevajko.
Nežije Pisarenko, druhý Pisarenko, i třetí Pisarenko taky zahynul.
Kozáci ale dál válčí, do posledních sil!
Díky Bohu, že mi bylo souzeno umřít ve vaší společnosti, bratři.
Naším nástupcům ať se žije lépe, než se žilo nám...
ať vzkvétá Kristusem milovaná ruská zem!
Tak co, pánove?
Máte ještě prach v nábojnicích?
Neotupily se vaše šavle?
Nestratila se vaše Kozácká síla?
Neuhnuli jste, Kozáci?
Šavle jsou ještě vhodné k boji! A Kozáci ještě bojují!
Ostape, nevzdávej se!
Dobře, synku, dobře!
Neřád jeden!
Jsem z tebou, Ostape!
Otče!
Ach, Ostape, Ostape!
Záporožci spouštěli na vodu lodˇ.
Zakrátko jejich oholené hlavy uvidí v malé Asiji.
Uvidí turbany jejich obyvatelů,
rozházené po zroněných krvou polích podobné z nesčetnými květinami.
Uvidí množství dechtem nasycených šaravarů, plné svalnatých ruk, držících černé karabáče
Oni vesele poplujou zpět.
Popluje za nimy turecká válečná lodˇ a salva ze všech děl rozežene jejich útlé čluny jak ptáky.
Třetina se utopí v mořských hlubinách, ale zbytek se dá zase do kupy
a připlave do ústí Dněpru se 12 sudy, vyplněnými Tureckými cekínmi.
Můj syn... Ostap...
Můj...
HUMAŃ
Poslouchej, Jankel. Zachránil jsem ti život, tedˇ je řada na tobě.
Udělej mi službu.
Když je taková věc, kterou je možno udělat, tak proč ji neudělat?
Nic neříkej.
Zavez mě, do Warszawy.
Do Warszawy? Jak to do Warszawy?
Zavez mě...
do Warszawy, abych ho mohl ještě jednou uvidět, a říct mu aspoň jedno slovo.
Komu říct slovo?
Ostapovi... mému synovi.
- Pane nevíte, że za vás...? - Vím.
Dávají za mou hlavu dva tisíce červonců.
Tebe dám pět tisíc.
Dva tisíce tedˇ...
zbytek, až se vrátíme.
Myslím že ten komu vzal pán tyhle krásné červonce, nepřežil asi ani hodinu.
Neprosil bych tě...
sam našel cestu do Warszawy...
a já už nemám čas vymyšlet nějaké úskoky.
Zapřahej vůz a odvez mě!
Vy si myslíte, že jenom tak jednoduše , zapřáhnu do vozu, řeknu "No, jedem, Sivko", co?
Myslíte si, že vás můžu tak jednoduše odvézt, neukrytého?
Tak mě schovej! Schovej, když myslíš!
Možná do prázdneho sudu?
Jak do prázdneho sudu? Myslíte, že si všichni budou věřit, že v sudě, je vodka?
Ať věří, že tam je vodka.
První šlechtic který se namane, se bude hnát za sudem pět verst, udělá dírku,
uvidí, že nic neteče a rozpoví to všem naokolo!
Žid nevozí prázdné sudy.
Určitě v ní něco je!
Chytnou Žida, svážou Žida. Vemou Židovi všechny peníze a posadí Žida do vězení.
Protože, všechna neštěstí, které existují, se vždy svalí na Žida!
Protože, každý považuje Žida za psa!
Protože, si každý myslí že Žid není člověk!
Je to Žid!
Tak mě odvez třeba i na dˇáblu...
ale odvez.
VARŠAVA
Pane plukovníku, sme ve Varšavě.
No a?
Povedlo se?
Drahý pane, tedˇ to není vůbec možné!
Pro boha, nelze!
Je to zlý národ, kterému je třeba plivnout na hlavu.
Tak, jak to bylo z Mordechajem.
Mordechaj prováděl takové věci, jaké neudělal žádný jiný člověk na světě!
Bůh ale nechtěl, aby se to dělo.
Zítra je všechny popraví.
Jdeme.
Nechci, otče.
Potřebujem to.
Já to potřebuji.
Támhle ten, milá slečno, jeho milost, který má sekyru a jiné instrumenty, je Kat.
Ovládá skvěle svou práci.
Když začne lámat v kole tu ničemnou mršinu, tá bude ještě žít...
když mu ale setne hlavu, tak už nebude moci pít, ani jíst, ani zpívat.
Je možné říct, že stratí hlavu beze zbytku.
Nedopusť Bože, aby žádný ze stojících zde kacířů nezažil, stejné mučení jaké musí přežít křesťan.
Nikdo z vás ani nemukne!
Dobře, synku!
Dobře, synku, dobře...
Dobře, synku, dobře!
Otče... kde jseš?!
Slyšíš mě?
Slyším, synku!
Slyším!!
Hajda!
A to je pro vás, nepřátelský Laši, vzpomínka na Ostapu.
Pomoz jí.
Pomoz jí, stařeno!
Proč nic neděláte?
Vždyť se tu už mučí tři dny.
Prosím o prominutí, pánové.
Pokračujme.
Kozáci pod velením Ostrenicy rozbili pod Polomněm vojsko královského hejtmana Mikolaja Potockiego.
Jediné, co nam zůstalo, aby zachovat zbytek sil a cti, je začít vyjednávat o příměří,
i když Kozácký staršinové vedeni plukovníkem Bulbou nejsou na příměří ochotni přistoupit.
Dost, jasný pane Kozniewski.
Je třeba sjednotit usílí celého polského království.
Pánové, před námi je strašné nebezpečí,
protože to nejsou lidé!
Promiňte ještě jednou, pane.
A co?
Slečna umřela.
A dítě?
Dítě žije.
Je to kluk.
- Vaše jasnosti, oddíl Bulby je nad řekou! - Přesněji!
Vaše jasnosti, jsou ve skalách nad Dněstrem.
Ráno budeme na místě.
Kupředu! Rychle!
Ach, je jich jak mravenců...
Na koně!
Přebijem se! Společně se přebijem!
Stát!
Stratil jsem fajku z tabákem.
Nechci aby má fajka skončila v rukách prokletých Lachů.
Ach, stáří... stáří...
Na hranici s ním!
Splte ho všem na očích!
Podpaluj!
Kam?! Kam?!
Jedˇte tou stezkou vlevo a pak skočte do vody!
Jinak zahynete zbytečně!
Děkujeme, tatíčku!
Zbohem, druhové!
Přijedˇte zase příští jaro!
A pořádně si zatančete!
Co? Dostali jste mě, prokletý Laši?
Uvidíte! Přijdou časy, kdy poznáte, čím je pravoslávná, ruská víra!
Už tedˇ si ji cení všechny okolité národy .
Zrodí se....
z ruské zemi...
náš Car!
A nebude ve světě síla, která by mu odolala!
Ale nejde se ve světě...
takový oheń a síla, která by porazila ruskou mocnost?